Dvije crtice o drvenoj skulpturi za profesora Jakšića - Matejčić, Ivan (ASPICE HUNC OPUS MIRUM: zbornik povodom sedamdesetog rođendana Nikole Jakšića, 2020)
Prvi se puta objavljuje kip anđela lučonoše koji je pohranjen u Zbirci župne crkve Sv. Blaža u Vodnjanu. Potječe iz crkve Sv. Mihovila na lokalitetu Banjole između Vodnjana i Batvača, sagrađene 1456. godine. Oblikovanje kipa pokazuje osobine kasnogotičke umjetnosti Venecije i Veneta u prvoj polovini 15. stoljeća. Predložene usporedbe s parom reggitorcia iz Oratorio dei Boccalotti u Vicenzi (1414. godina) više su tipološke i ikonografske prirode te pokazuju kako su određene oblikovne sheme bile dugo prihvaćene. Venecijanski rezbar Paolo Campsa (prvi spomen 1495., a umire u Veneciji 1541. godine) vodio je skoro četrdeset godina produktivnu radionicu koja je proizvodila drvorezbarene pozlaćene oltare. Na osnovi dokumenata i sačuvanih radova ta je manufaktura izradila nekoliko desetaka oltarnih cjelina sa znatno više kipova i figuralnih reljefa. Katalog djela Campsine radionice kontinuirano se povećava novim nalazima i atribucijama, pa tako i primjerima iz Hrvatske. Uz potpuno utemeljene atributivne prijedloge Gordane Sobota Matejčić i Bojana Goje, pažnju zaslužuju oni Sama Štefanca koji predlaže da se ranijoj fazi djelatnosti Campsine botteghe, onoj iz prijelaza stoljeća, pripišu kipovi Bogorodice s Djetetom iz Bala i Ližnjana. Ivan Matejčić je svojevremeno predložio drugačije atribucijsko rješenje, na što ukazuje stil reljefa triju svetaca i prikaza Poklonstva kraljeva za koje smatra da su izvorno bili cjelina na poliptihu s Bogorodicom iz Bala. Veliki rezbareni retabl s dvadesetak kipova i figuralnih reljefa, na osnovi stilskih podudarnosti, Matejčić je, također, krajem prošlog stoljeća pripisao Paolu Campsi. Nakon toga je djelomično pročitan natpis (Ave Maria / Polo Camp...) na podanku Bogorodičina kipa, sakriven iza kasnije postavljenog tabernakula. Prije nekoliko godina retabl je djelomično demontiran te je započeta restauracija u Hrvatskom restauratorskom zavodu. Sada se natpis vidi u cijelosti zajedno sa zabilježenom godinom izrade (1533.), što predstavlja važan podatak za uspostavu kronologije, ali i osobina stilskog razvoja te botteghe. U niz oltara nastalih u Campsinoj radionici treba uvrstiti i onaj koji se nalazi u crkvi della Bastia u mjestu Isola della Scala kraj Verone. Prije četrdesetak godina s njega su ukradeni glavni kipovi, ali se po sačuvanim fotografijama i preostalim dijelovima jasno uočava da se radi o tipičnom proizvodu ove najveće venecijanske manufakture drvenih oltara u prvoj trećini 16. stoljeća. Do sada taj rad nije bio objavljen u stručnoj literaturi. Tipološku osobitost, ukoliko se ne radi o kasnijoj intervenciji, predstavljaju naslikani dijelovi na glavnom vijencu, mjestu gdje su na drugim radovima ove radionice postavljeni figuralni reljefi. Dobro sačuvani reljefi na predeli identično su oblikovani kao oni na oltarima u Motovunu, Quintu di Treviso i drugdje, te se mogu smatrati radom istoga rezbara. Pojednostavljene forme reljefa Boga Oca s anđelima unutar lunete podsjećaju na detalje svetaca na triptihu iz Baške koji su izradili Paolo Campsa i njegov šurjak Giovanni da Meleines 1514. godine. Glavne figure na djelomično sačuvanom i prerađenom oltaru iz župne crkve u Jelsi nisu izrađene u punom volumenu već u dosta plitkom reljefu. Da se radi o proizvodu Campsinih rezbara izneseno je već 2003. godine na osnovi izrazite sličnosti detalja, posebno malenih reljefa, s onima na drugim poznatim djelima. Reljef s prikazom Poklonstva pastira po svemu je identičan onome na oltaru Svetog Kasijana u Quintu di Treviso što govori o „serijskom” načinu rada unutar manufakture. Likovi izrađeni u plitkom reljefu na oltaru iz Jelse navode da se pažnja nanovo usmjeri prema, nažalost nestalim, velikim reljefnim panelima iz crkve u Spresianu kraj Trevisa, poznatima samo po fotografijama. Stav i detalji lika Sv. Eustahija iz Spresiana i onoga Sv. Liberala na Torcellu su toliko podudarni da je potrebno aktivirati hipotezu o istom autoru ili pretpostaviti bitnu međuovisnost, tj. korištenje istoga osnovnog crteža. U brojnim objavljenim dokumentima nema spomena da je Campsina radionica izrađivala i kipove raspetoga Krista – Raspeća, iako se radi o najzastupljenijim devocionalnim figuralnim predmetima, u pravilu izvedenima u tehnici obojanoga rezbarenog drva. Detalji Raspeća iz krčke katedrale, posebno način obrade voluminozne kose, pokazuju sličnosti s kipom Krista iz Trevillea i s onim Sv. Jakova s triptiha iz Motovuna.