Arheološka baština u podmorju Kaštelanskog zaljeva (Archaeologia Adriatica, 2008)
Kaštelanski zaljev predstavlja geografski određenu cjelinu koja obuhvaća prostor između Trogira na zapadu i Splita na istoku. Iznimno povoljne prirodne osobine utjecale su na njegovu intenzivnu naseljenost tijekom raznih povijesnih razdoblja, ali je nemilosrdna devastacija krajolika tijekom XX. stoljeća negativno tjecala na očuvanje njegove prirodne i kulturno-povijesne baštine. Prvi podmorski nalaz privukao je pozornost stručnjaka još tijekom XIX. stoljeća. Riječ je o antičkim sarkofazima u plitkome moru uz zapadnu obalu poluotočića Vranjica, gdje je 1899. godine obavljena prvaorganizirana akcija podmorskog dokumentiranja arheoloških nalaza u hrvatskom podmorju. Pedesetih godina prošloga stoljeća otkriveno je značajno nalazište na području splitskog Spinuta, a krajem osamdesetih godina i značajno nalazište iz prapovijesnog, helenističkog i rimskog doba u turističkom naselju Resnik. Niz novih nalaza na području Kaštela, Pantana i Kopilica kod Trogira, zaštitno istraživanje u Vranjicu i nova otkrića u Spinutu i Resniku ukazuju na činjenicu kako se u podmorju Kaštelanskoga zaljeva očuvala vrijedna i zanimljiva arheološka baština. Riječ je prije svega o drvenim konstrukcijama koje ukazuju na intenzivno morsko gospodarstvo u doba antike i ranoga srednjega vijeka, a u slučaju Vranjica potvrđeno je postojanje značajnog prapovijesnoga naselja.Iako se situacija u Zaljevu postupno mijenja, nasilan odnos prema prirodnoj i kulturno-povijesnoj baštini još uvijek nije zaustavljen, a mnoga podmorska nalazišta izravno su ugrožena građevinskim radovima i dinamikom života uz njegovu obalu. Stoga je u svrhu kvalitetne zaštite podmorskih arheoloških nalazišta i nalaza potrebno što prije ostvariti sustavni pregled kaštelanskoga podmorja.
Keywords: Kaštelanski zaljev; podvodni nalazi