(untitled) (Archaeologia Adriatica, 2018)
U radu se ikonografsko-semantički analiziraju dva velika brončana pektorala kod Liburna, iz Nina i Zatona – grob 6, simbolički utemeljena na mitu o Sunčevu putovanju i to kompozicijom dviju „ptičjih lađa“, dnevne i noćne/podzemne, i ikonografijom urezanih prizora, ponajprije „pričom“ na Sunčevu disku (Nin), u stilu „apstraktne naracije“. Mitska priča teče kroz tri vodoravne sfere svijeta: nebo – zemlja – podzemlje (?). Bit mita je ocrtan u gornjoj sferi složenim simbolom „križa u krugu/disku s četiri točke“ (Nin). Simbol govori da je svijet križno Suncem uređena cjelina u znaku broja četiri, podijeljena na četiri vremensko-prostorna dijela: s četvornim ritmom vremena i s rasprostiranjem u četiri pravca/odsječka. Kako je „križ u krugu s četiri točke“ središnji kôd religijske solarnosti tijekom (kasnog) brončanog i ranog željeznog doba, on se komparativno analizira u zajednicama od europskog Sjevera do Juga. Pektorali iz Nina i Zatona u ovom radu određeni su kao picenski kulturni element, no snažno integriran uliburnsku kulturu s obzirom na to da su se i Liburni i Piceni dugotrajno koristilisolarnim znakovima i simbolima u oblikovanju „ženskog“ i „muškog“ (posmrtnog)odijela.