(untitled) (Libellarium: časopis za istraživanja u području informacijskih i srodnih znanosti, 2022)
Monografija dr. sc. Dore Sečić posvećena je Kraljevskoj sveučilišnoj knjižnici u Zagrebu u razdoblju od njezina osnivanja 1874. do kraja Prvoga svjetskog rata 1918. godine. Autorica je utvrdila društvene i političke uvjete njezina osnivanja i djelovanja, objasnila njezinu specifičnu funkciju sveučilišne i istodobno nacionalne knjižnice, odredila njezin položaj u sklopu knjižnica u Austro-Ugarskoj Monarhiji, razinu uključenosti knjižničarske struke koja je u njoj razvijana u domete suvremene knjižničarske struke u svijetu i napose na srednjoeuropskom prostoru, te opisala organizaciju i djelovanje Knjižnice u obrađivanom razdoblju. Monografija započinje prikazom položaja sjeverne Hrvatske u Austro-Ugarskoj Monarhiji u uvjetima dualizma i ograničene hrvatske političke i gospodarske autonomije te upravne odvojenosti Dalmacije i Istre. Pritom je za monografiju posvećenu osnivanju i djelovanju sveučilišne knjižnice napose relevantno pitanje razvoja visokog školstva, odnosno osnivanja i djelovanja zagrebačkog sveučilišta. Prikaz stanja u znanstvenim knjižnicama i knjižničarstvu u Europi, napose u sveučilišnim knjižnicama u Austro-Ugarskoj i vodećoj Sveučilišnoj knjižnici u Beču, a zatim prikaz pruskog knjižničarstva koje je pred kraj 19. st. izradilo suvremene metode poslovanja znanstvenih knjižnica i obrade knjižne građe, referentni je okvir uz pomoć kojega je autorica mogla ocijeniti kvalitetu djelovanja novoosnovane znanstvene knjižnice koja je postala jedna od središnjih hrvatskih nacionalnih kulturnih institucija. Autorica prati organizaciju i djelovanje Kraljevske sveučilišne knjižnice od njezina osnivanja i prvobitnog smještaja na Gornjem gradu, a zatim i njezino djelovanje nakon preseljenja 1882. zajedno sa Sveučilištem u njegovu današnju zgradu pa do useljenja 1913. u novu zgradu na Marulićevu trgu, što je svaki put bilo popraćeno preustrojem knjižnice. U monografiji je napose, na osnovi dosad najvećim dijelom nekorištene građe, istraženo djelovanje prvog ravnatelja Ivana Kostrenčića, a zatim, od 1911., Velimira Deželića. Monografija donosi cjelovit, znanstveno utemeljen prikaz djelovanja današnje Nacionalne i sveučilišne knjižnice u razdoblju od njezina osnivanja 1874. do 1918. godine, njezine uloge u razvoju knjižničarske struke u Hrvatskoj i položaja u sklopu znanstvenih knjižnica na srednjoeuropskim prostorima. Monografija je istodobno, u širem smislu, prilog poznavanju procesa stvaranja hrvatskih središnjih nacionalnih kulturnih i znanstvenih institucija u sklopu modernizacijskih procesa druge polovice 19. i početkom 20. stoljeća, koji su položili institucionalnu osnovicu suvremenoj hrvatskoj kulturi i znanosti. (Nikša Stančić)